După un roman de JULES VERNE
CĂLĂTORIE SPRE CENTRUL PĂMÂNTULUI
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
- Felicitări ! - Mulțumesc.
Există un articol minunat despre Dv., sir Oliver.
E minunat ! Minunat !
Bună ziua, profesore. Sau "sir Oliver", ar trebui spus.
- Există un articol foarte lung despre Dv. - Serios ? La auzi.
Cred că v-au greșit vârstă.
"Om de știință din Edinburgh primește titlul de Sir"
Ziare !
Ce mare onoare pentru Edinburgh. Nu pot accepta banii dv.
Mulțumesc.
Felicitări, profesore.
Ura pentru profesorul de geologie
Maestru în istoria naturii
Ce incredibil e Ce incredibili suntem și noi
Pentru a fi experți în aceste curiozități
Ura pentru cei curajoși
Ura pentru cei înțelepți
Ura pentru cavaleri
Scuze.
Sir Oliver, fiindcă v-au conferit titlul de sir...
le-am dat zi liberă studenților Dv... că "Ziua Șirului", ca s-o spun cumva.
Mai întâi, totuși, vrem să-i dăm ceva.
Vreți să vă apropiați boiere din Glendarach, vă rog ?
Sir Oliver, în numele tuturor studenților...
mulțumindu-vă pentru cunoștințele ce ne-ați predat...
Ajunge cu notițele necrologice.
O călimară, dacă nu greșesc. Ce drăguț.
Foarte greu de curățat.
Vă mulțumesc din toată inima.
Și acum plecați la terenul de sport !
A costat 4 livre și 17 șilingi. Eu eram la comitetul de colectare.
- Mulțumesc de interes, McEwen.
- Am adunat 5 livre, 3 șilingi sunt în plus.
Nu o să-mi dai și restul, nu-i așa ?
L- am cheltuit în asta. Un mic cadou ce m-am gândit că o să vă placă.
L- am văzut într-un dulap din Glasgow, într-un magazin de curiozități.
Mi-a șoptit: "Dăruiește-mă profesorului Lindenbrook".
Și ce ai răspuns ?
I-am zis: "Doar dacă pot să te cumpăr cu 3 șilingi". M-am târguit cu vânzătorul.
E lavă, bineînțeles.
Dar e incredibil de grea.
Îl puteți folosi la biroul dv. Vă place, profesore ?
Perfect pentru un savant ! Unde mergi să cinezi ?
Fiindcă e marți, nu cinez.
Mi se pare foarte sănătos să cinez în nopți alternate.
Fii la mine acasă la ora 8:00. I-am invitat la cină pe profesori.
Profesore, mă tem că nu pot.
Ce ți s-a întâmplat ? Obișnuiai să vii la mine foarte des.
Te preocupa ca ai cămașa destrămată ?
Cealaltă cămașă mi-e la spălătorie.
La 8:00 fix. Suntem oameni de știință, nu ?
Cămășile destrămate nu sunt importante. Toți le-am avut.
Da, sir Oliver.
La 8:00.
Lavă ?
Aș jura că are ceva înăuntru.
Acolo este unchiul meu, Kirsty.
Era și timpul, deja !
Am crezut că era unchiul Oliver.
Vreau să las foarte clar că nimic din ceea ce port nu-mi aparține.
- Bună seara, Domnișoară Jenny. - Bună seara, Alec McEwen.
- Sper că nu am sosit prea devreme. - Nu știam că vei veni.
Unchiul tău... sir Oliver, am vrut să spun...
mi-a ordonat să vin.
Unde este ? Niciodată nu a întârziat atâta.
Nu știu, dar reluând temă cu hainele mele...
aparțin unui prieten de-al meu, tânărul boier din Glendarach.
"Nu poți să mergi la cină îmbrăcat așa", mi-a zis.
"Profesorul știe cum mă îmbrac", i- am răspuns și am fost să mă spăl.
La întoarcere, hainele mele dispăruse și astea erau în locul lor.
Vreau să las clar că acest tartan de Glendarach nu e al meu.
Deja mi-ai spus.
Va mai fi un invitat.
Te voi așeza între decan și rector.
Pot să mă așez lângă tine ?
Bineînțeles că nu.
Iartă-mă dacă sunt indiscret, domnișoara Jenny...
dar simt o oarecare asprime față de mine din partea ta.
La ce te așteptai ? Ai nevoie de aprobarea unchiului meu pentru veni în casa asta.
De ce să mă torturez pe degeaba ?
Mai am doi ani și termin masteratul.
Apoi alți patru ani ca ajutant de laborator.
Apoi trebuie să înapoiez părinților, banii de studii.
Ești foarte logic, D-le. McEwen.
- E logică celui sărac. - Spusă în mod scoțian.
Sunt scoțian.
Păi știu pe cineva care nici măcar n-avea portmoneu în care să-și pună banii.
Se numea Robert Burns. Știi ce a spus ?
Domnișoara Jenny, poeții sunt ca apa trecută.
Dacă asta e adevărat, atunci ce-ți face mâna pe genunchiul meu ?
Așteaptă acolo.
Kirsty, eu îți voi face un loc la masă.
- Ai nevoie de ceva ? - E o clapă blocată.
E imposibil. L- au acordat luna trecută.
Care ?
- Aceasta. Nu o vezi ? - Nu.
Cel puțin, vezi ce nefericit sunt.
Știi ce simt pentru tine. Din ziua în care ai intrat la curs...
ca să-i aduci ceva unchiului tău.
Păreai primăvara personificată.
Iubirea mea...
e ca un trandafir roșu
care s-a deschis în iunie
lubirea mea e ca o melodie...
cântată, acordată și suavă
domnișoara Jenny, a spus să fie servită masă.
E o clapă blocată. D- ul. McEwen o aranjează.
Atât de îndrăgostit...
sunt...
că mereu te voi iubi...
lubirea mea...
Până când toate oceanele se vor usca
Și soarele va topi pietrele
Și te voi iubi în continuare, draga mea
Cat timp nisipurile vieții...
continuă să curgă...
Așa că la revedere,
unica mea iubire.
La revedere...
Deocamdată
Pentru că mă voi întoarce la tine
lubirea mea
Chiar de voi parcurge
Zece mii
de mile
domnișoara Jenny, plângi ?
Am fost să verific gâsca... E din cauza fumului.
- Bună seara, domnișoara Jenny. - Bună seara, domnilor.
Eram îngrijorați pentru profesor.
Da, eram. Nu a venit cu voi ?
Nu este aici ?
- Grijă să nu urce prea mult, Paisley. - Este chiar la limită, sir Oliver.
Nu vreau vizite.
Ah, ești tu, McEwen. Foarte bine, poți să-I ajuți pe Paisley.
Unchiule Oliver, invitații tăi te așteaptă.
Dacă nu vii acum, gâsca se va strica.
- Ah, gâsca ! - Spune-i, Alec.
Această bucată de lavă e unică. O studiez de o zi întreagă.
Da, fără oprire nici să mănânc nici să beau ceaiul.
Ai avut 3 semestre de petrologie, spune-mi:
din care vulcan ar putea proveni această bucată de lavă ?
Fujiyama ?
- Muntele Etna ? - Aproape. În Mediterana.
Insula Lipari, în fata coastei italiene.
- Dar e o lavă foarte ușoară - E ceea ce m-a lăsat cu gura căscată.
Aici înăuntru trebuie să se afle cea mai grea roca din lume.
Dar, profesore, asta ar fi peridotita din Islanda.
Exact.
- Ați tăiat o bucată. - Am fost eu.
- Ce rocă există înăuntru ? - Peridotita din Islanda, bineînțeles.
Dar când am văzut asta, nu am mai tăiat.
Sunt niște semne la suprafață. Par a fi ori litere, ori crestături.
Trei crestături, făcute de mâna omului.
Dar, cum poate o rocă din Islanda...
să fie expediată de un vulcan din cealaltă parte a lumii ?
- Care e concluzia ta ? - Știința nu se precipită.
Știința nu e un joc de ghicit.
Haide să topim scoarță de lavă. Dle. Paisley ?
Adaugă 10 c. C. de acid nitric și clorhidric. Încetișor, eh ?
Am să scriu despre asta profesorului Goetaborg, din Stockholm.
El e cel mai mare expert din lume în vulcani.
Cât de mult durează toate astea ?
O întrebare tipic feminină.
A topi lavă va lua timpul care-i trebuie lavei să se topească.
- Poate două ore, poate patru. - Două ore ? Patru ore ?
Poate toată seara. Ce contează ?
Ești bine ?
A fost vina a mea în întregime. Nu știu cum a putut să se întâmple.
D- le. Paisley...
eroarea ta i-a făcut un serviciu neprețuit științei.
Vezi asta ? Cum I-ai chema ?
E cum ați spus, e un obiect făcut de mâna omului.
Pare un titirez, sau o unealtă de măsurare... o plomada.
Nu numai că pare, este o plomada.
- Are litere. - E o inscripționare, un mesaj poate.
Înțelegeți cea ce zice, profesore ?
E o limbă nordică.
Mâna care a scris asta tremura, mâna unui muribund poate.
Mă întreb cu ce a scris-o. Vopsea ? Cerneala ?
Poate sânge.
Probabil.
Uite pe partea asta, domnule. E o semnătură.
"Arne Saknuss... "
Arne Saknussemm !
Sper să nu cer prea mult să mă duci acasă, unchiule Oliver.
Sau trebuie să merg singură ?
Singur. Singur ! E incredibil, dar trebuie să fie adevărat.
Un om a prins niște unelte și a fost unde n-a mai ajuns altcineva.
Singur !
- În interiorul pământului. Singur ! - Cine ? De cine vorbești ?
Arne Saknussemm, omul de știință islandez.
Au râs de el când a spus că există o lume subterană.
Dar n-au mai râs când el a dispărut și nu s-a mai știut de el.
Până în seara asta.
Leși de aici, femeie, n-am cerut ceai !
Nu vreau ceai ! Vreau doar poșta.
Nu ajută la nimic să strigi, sir Oliver.
Pot striga și eu tot așa de tare.
De două săptămâni nu mănâncă nu doarme !
Afară !
Aici ai poștă, unchiule Oliver.
Încă altă zi și nimic. Poți s-o crezi ?
Niciun răspuns ! Unde este Alec McEwen ?
A fost la universitate, să vadă dacă ai scrisori pe acolo.
Cât de mult întârzie o scrisoare ca s- a ajungă de la Stockholm la Edinburgh ?
- Răspunde. - A sunat sunaria ?
Avem nevoie vorbit cu sir Oliver.
Și să nu ne zici că ești ocupat.
Vizite ! Cea ce îmi lipsea.
Toți știm că ai faima de prost crescut.
Dar mai ai faima de a fi conștiincios.
Nu ai predat o singură oră de două săptămâni.
- Fac ceva foarte important. - Mai important că universitatea ?
Ceva pentru care orice universitate din lume ne va invidia.
Râzi ?
Ce înseamnă numele Arne Saknussemm pentru voi. ?
Nu e cel care a scris despre orașul pierdut al Atlantidei ?
Asta a fost la începutul carierei sale.
Datorează adevărata să faima la studiile sale despre vulcanii.
Dintr-un vulcan, ne a sosit acest mesaj al lui.
A trecut neobservat ultimi 100 de ani, probabil I-a găsit un țăran...
pentru a termina într-un magazin de curiozități, până a ajuns la mine.
Aceasta e traducerea din ce scrie pe el.
"Mor, dar munca mea de o viață nu trebuie să se piardă.
Oricare coboară prin craterul Snaeffels Jokull...
va sosi la centrul pământului. Eu am reușit. Arne Saknussemm".
- Centrul pământului ? - "Snaeffels Jokull" ?
Este un vulcan stins, în Islanda. De la el pornește o rută directă...
la o regiune care niciun om nu a călcat.
E pură fantezie !
Încă n-ați ascultat totul. Există un postscript.
"La răsărit, pe 31 mai, muntele Scartaris va indica drumul".
Bine, și acum ce spuneți ?
- Sunt complet năucit. - "Scartaris" ?
Scartaris e un munte aproape de vulcan.
E vorba de o glumă studențească, ar trebui s-o știu.
O secundă, rectore. Să nu adoptăm tonul acela.
Să zicem că ar fi autentic. Cel mai corect n-ar fi...
să scriem un raport și să-I prezentăm, în mod oficial, la universitate ?
Înainte de toate, ar trebui să consultăm părerea altor experți.
Așa ceva trebuie verificat.
Aici este raportul meu.
Am scris la mai mare autoritate din toată Europa în acest domeniu.
Societatea Geologică Regală ?
Încă și mai ilustru că asta: Profesorului Goetaborg, din Stockholm.
Și ce a zis el ?
Din păcate, încă nu mi-a răspuns. Și i-am scris două ori !
Atunci, îți sugerez să-ți iei un răgaz...
până faimosul tău corespondent va hotărî să-ți răspundă.
Între timp, nu ne ar veni rău o ceașcă de ceai.
Știu că amândoi credeți că sunt nebun.
Credeți ce vreți !
Jenny, adu-ne ceai !
- Tu când ai ajuns ? - Chiar acum, sir Oliver.
Uite.
E din Stockholm !
Bine, deja are scrisoarea sa din Stockholm. Ai văzut cum îi străluceau ochii ?
Nu va fi alt moment mai bun că astăzi.
O să-i povestesc ce simțim noi, unul pentru celălalt.
- O s-o aprobe fără să bage de seamă. - Și dacă zice un NU categoric ?
Tu așteaptă să vezi cât de fermă îmi va fi vocea când vorbesc despre tine.
La dracu ! Fir-ar să fie !
- Fir-ar să fie ! - Ce se întâmplă, Oliver ?
- Spune-ne ce se întâmplă. - Vești proaste, domnule ?
Sunt uimit.
Universitatea din Stockholm mă informează că profesorul a dispărut.
Dispariția lui s-a întâmplat chiar după că a primit scrisoarea mea.
Cu tot materialul meu.
Evident, nu i s-a părut important să-ți răspundă.
Sau prea important.
McEwen, du-te la agenție...
Nu, du-te în port și află-mi când iese următorul vas spre Islanda.
Oliver, calmează-te.
- Nimeni nu va sosi înaintea mea la obiectiv.
- Și care ți - e obiectivul ?
Cum poți să mă întrebări asta ? Ai auzit mesajul lui Saknussemm.
- Oliver, ești complet nebun. - Sunt complet sănătos.
Ce aștepți ? Am zis să te grăbești. Acum mă scuzați, dar am de împachetat.
- Ca să mergi încotro ? - În Islanda, la început.
- Și apoi ? - Unde a fost Saknussemm.
Vrei să nu mai spui "Oliver" ?
Nu pot să rămân cu mâinile încrucișate...
în timp ce acel ticălos de Goetaborg exploatează descoperirea care i-am trimis.
Nu vedeți cea ce este în joc aici ?
Scopul suprem al științei: Să pășim în necunoscut.
Nu vedeți cât de puțin știm despre Pământul pe care trăim...
decât despre stelele și galaxiile din spațiu ?
Cel mai mare mister este chiar aici ! Sub picioarele noastre !
Și acum, scuzați-mă, domnilor.
- Am nevoie să vorbesc cu Dv. - Acuma n-am timp.
- Trebuie găsit timpul și pentru asta. - Ce e atât de urgent ?
- E momentul cel mai urgent din viața mea. - Urgent pentru tine, nu pentru mine.
- Trebuie să mă duc în Islanda. - Și eu.
Mă duc cu Dv., domnule.
- Încotro ? - În centrul pământului, bineînțeles.
Inima mea e la pământuri înalte
Urmărind căprioare
La vânătoare de cerbi Urmărind cerbi
Inima mea este la munți
Oriunde aș merge
După asta, toată Islanda trebuie să știe că au ajuns scoțieni.
De ai putea să mă auzi, Jenny, din Edinburgh.
Deja ți-e dor de casa ta ?
E dur să-ți lași logodnica din prima zi de logodnă.
Da, dar a se întoarce la ea ca un om de știință faimos...
asta nu e de neglijat, nu ? Vino, aruncă o privire.
Te așteptai la niște scări cu un covor roșu ?
Am uitat să vă zic, domnule...
că am rău de înălțime.
Bine, o vei depăși după primul milion de metri.
A fost aici !
A măsurat pe aici, e lemn proaspăt tăiat.
- Venerabilul tău coleg din Stockholm. - Nu-și pierde timpul.
Crezi că deja a coborât ?
Saknussemm a stipulat că ar fi ultima zi din mai.
Întoarce-te la Reykiavik cu mașina și cumpăra toată funia posibilă.
Cumpără biscuiți, carne sărată, ciocolată și medicamentele de care avem nevoie.
Dar în special, întrebă dacă au lămpi Ruhmkorff.
Trimite o calească după mine înainte de apusul soarelui.
Crezi ce putem pregăti totul atât de repede ?
Trebuie ! E o cursă.
Ce e asta ce porți cu tine ?
Cadoul de despărțire a lui Jenny.
Mereu îl port cu mine.
Scartaris !
- Să ne întoarcem la hotelul meu. - Da, profesore Goetaborg.
Ah, dragă prietene, presupun că te-a trimis asistentul meu.
Nu, mulțumesc, un soldat nu își predă armele nimănui.
Și condu încet. Instrumentele sunt delicate.
Încet, birjare !
Acesta nu e drumul pe care am venit dimineața !
Am spus mai încet !
Ești nebun ! Oprește caii !
Nu-ți cer, îți ordon !
Nu m-auzi ? Mai încet !
Oprește, prostule !
Dacă mi-ai stricat instrumentele, o să te biciuiesc.
Dumnezeu să mă ajute !
Unde suntem ?
Asta, bineînțeles, nu e hotelul meu.
- Profesore. - Alec !
Unde suntem ?
Se pare că, într-o magazie cu pene de gâscă.
- Cum ai ajuns aici ?
- Nu știu, totul s - a întâmplat atât de repede.
M- au lovit. M-au lăsat fără cunoștință înainte să-mi dau seama.
Ai văzut cine a fost ?
Eu mergeam, și cumpărăm ce mi-ai ordonat.
Goetaborg nu e un ticălos. E un criminal !
O fi visat cu așa ceva toată viața lui.
Scrisoarea i-a deschis ușile faimei.
- Liniște. Ai auzit ? - Ce ?
Niște mici ciocniri.
Nu vă faceți iluzii, profesore. Nu e un suflet pe aici.
- Toți sunt la piață. - De ce ? Nu e duminică.
Mâine pleacă flota de pescuit în prima razie din sezon.
N- ai cumpărat nimic ? Magazinele sunt închise ?
Magazinele erau deschise, dar toate funiile, lămpile...
tot ceea ce avem nevoie s- au vândut în ultimele două zile.
Profesorului Goetaborg !
S- a cazat în același hotel cu noi.
Acuma aflu și eu.
- Crezi că e altcineva răpit ? - Ne trimite semnale.
E un cod.
- Cod morse ? - Nu reușesc să-I descifrez.
Notează asta.
Linie, linie punct, punct, punct.
Linie lungă.
Nu are nici un sens.
- Poate e în islandeza. - Cred că nu.
Am stabilit contact.
Dar tot nu înțeleg.
Stimate prietene, oricine ai fi, dă-mi voie să mă prezint.
Sunt profesorul Oliver Lindenbrook, de la Universitatea din Edinburgh.
Pot să-ți cer să lași ciocnirile și să asculți ?
În ce limbă dorești să vorbim ?
Nu înțelege engleza.
Să încercăm în franceză.
E inutil, domnule. Pare mai bine în rusă.
Gertrude !
- E o femeie răpită. - Și e amanta lui.
Profesore, ăștia se sărută.
Îmi pare rău, dar de data asta, vom lăsa deoparte discreția.
Regret să vă întrerup în momentele de tandrețe...
dar, ne puteți scoate de aici ?
E o rata !
Era să mai încerc și în latină.
Tinere cu dinți de aur...
am să-ți dau mai mult aur dacă ne duci până la Reykiavik.
Du-ne la Reykiavik.
Am auzit că profesorul Goetaborg, din Stockholm, e găzduit aici.
E un prieten de-al meu.
E prieten cu Dv. profesorul Goetaborg ?
Să zicem că e un coleg. Pot să vă ajut ?
- E aici, nu-i așa ? - Da.
Dar nu e disponibil. Nu vrea să fie deranjat.
Oare nu doarme cu atâta gălăgie ?
Nu-I puteți vedea, îmi pare rău.
Aici aveți câteva monede și asta este cartea mea de vizită.
Ați putea s-o lăsați în cutia lui poștală ca să vadă mâine ca sunt aici ?
Mulțumesc.
Goetaborg ! Știu că ești acolo înăuntru. Deschide, sunt Lindenbrook.
Ai văzut ce e aici, băiete ?
Echipamentul cel mai modern !
Lămpi Ruhmkorff.
Portabile.
- Cat de mult timp rămân aprinse ? - Nedefinit.
Atâta timp cât le întorci, bobină de inducție va crea curent.
Masca de oxigen.
Ca și cele din minele de carbon din Galeș.
Toate instrumentele de care avem nevoie...
pentru a explora lumea subterană, fie cum o fi.
Voi așteaptă aici până se întoarce Goetaborg.
Așteaptă și tu.
Poate Goetaborg e un om puternic.
Alte comori, domnule.
Bocanci pentru alpinism.
Bastoane.
Paturi.
Mâncare pentru câteva luni !
O hartă din...
Ce !?
Lată, Goetaborg...
chiar că există dreptate, totuși.
Așa că vroiai să ne-o iei înainte.
Destinul a avut grijă de el.
De ce nu ne-a spus recepționeră ?
Hotelurile nu obișnuiesc să anunțe că au cadavre în camere.
Islandezul ne-a dat o lecție.
De acord, vom păstra un minut de reculegere...
în amintirea unui mare savant, deși era și un hoț blestemat.
Alec, ai menționat destinul. O mică corecție, totuși
Destinul plus câteva granule de cianură de potasiu.
El se întrecea cu noi, dar altcineva se întrecea cu el.
Cine ?
Sunt nevasta profesorului Goetaborg.
- Au, dragă... - Ce se întâmplă ?
M- a surprins că soțul meu n- a venit la doc să mă ia.
- Se întâmplă ceva ? - Stai jos un moment, înainte de a urca.
Te rog, dragă.
Arată atât de bine. S- a dus în munți foarte devreme.
Când s-a întors să ia prânzul, și-a primit invitatul în hol.
L- am văzut chiar eu. Au urcat în camera lui și au mâncat.
Ce încercați să-mi spuneți ?
Că soțul meu este... ?
Invitatul sau a plecat în jurul orei 4:00.
De seară, când fata a fost să-i facă patul...
Doamne ! Nu-mi amintesc să mai fi murit cineva la hotelul meu.
Bineînțeles, am chemat un doctor, dar era prea târziu.
L- am lăsat sus pentru că știam că veți sosi cu vasul de dimineață.
Doar acum 10 zile...
glumea cu mine pe docul din Stockholm.
Cum a ajuns aici...
mi-a trimis un mesaj...
cu un singur cuvânt: "Vino".
Doamnă, condoleanțele mele.
Sunt Oliver Lindenbrook, de la Universitatea din Edinburgh.
Presupun că acel nume vă este cunoscut.
Profesor Lindenbrook.
Văd că e așa.
Trebuie să vă pun o întrebare...
mă bucur că D-na. Goetaborg este prezentă.
Va fi dur pentru Dv., dar trebuie să faceți față.
Cine a fost ultimul care I-a văzut viu pe profesorul Goetaborg ?
Invitatul sau la prânz.
- Și cine era acela ? - Contele Saknussemm.
Contele Saknussemm ?
Nu știam că mai există familia Saknussemm.
Saknussemmii sunt cea mai veche familie din acest pământ.
E un descendent a lui Arne Saknussemm ?
Și un om de știință, prin merite proprii.
A fost el cel care a luat prânzul cu profesorul Goetaborg ?
Se vedeau zilnic.
Lucrau împreună în camera lui, cu toate acele hărți și instrumente.
Eu sugerez să cereți să se facă autopsia imediat.
Cred că există ceva suspect în moartea soțului meu ?
Soțul Dv. a venit în Islanda...
cu același motiv care m-a adus și pe mine.
Nici el nici eu nu ne-am gândit că există o a treia persoană...
care ar face orice ca să ne-o ia înainte.
A fost asasinat ?
Otrăvit.
De acum e treaba poliției. Chemați poliția imediat.
Urcați în cameră, doamnă.
Lăsați-ne singuri o secundă. Mulțumesc.
Doamnă, îmi pare rău de moartea soțului și înțeleg cum vă simțiți...
totuși, trebuie să pun o întrebare.
Ce aveți de gând să faceți cu tot echipamentul care soțul Dv...
a strâns în cameră ?
- Oare are importanță ? - Sigur.
- Uitați, eu mă voi ocupa de toate. - Vom discuta mai târziu.
Nu putem să discutăm mai târziu, ne rămâne prea puțin timp.
Expediția mea trebuie să pornească în următoarele 24 de ore.
- Expediția Dv. ? - Exact.
Eu știu doar de expediția lui Goetaborg.
Bărbații nu întotdeauna povestesc totul nevestelor.
Nu vreau să pătez amintirea lui...
dar fiindcă sunt la strâmtoare, nu e o cerere, e o exigentă.
Am dreptul la acele echipamente și le revendic.
Aveți dreptul de a vă apropia de munca altuia ?
- A murit pentru această idee ! - O idee ce mi-a furat-o.
- E o minciună. - Doamnă...
O minciună de neiertat !
Aș prefera să fac bucăți toate echipamentele...
decât să vi le dau Dv.
"Jurnal"
"O întâlnire incredibilă !
A apărut un descendent al lui Saknussemm.
Se comportă ca Regele Vulcanilor.
Încearcă să mă forțeze să-i destăinui secretul strămoșului său.
Saknussemm m-a sunat iar.
O nouă complicație.
A sosit adevăratul meu adversar:
Lindenbrook.
Fără îndoială, pentru a reclama ce-i aparține.
Trebuie să lupt împotriva lui în vreun fel.
Tinere ! Vrei să vii un moment, te rog ?
Pentru cine e asta ?
- Ah, măcar avem funie. - Deja e ceva.
Spune-i să nu mai mornăie și să meargă să mai cumpere lucruri.
Și lămpi ?
Lămpi.
Și pichete ?
Ah, și provizii. Mâncare.
Ce faci ? Ce faci ? Dă-mi drumul !
Brută !
Dă-mi drumul !
Vrea cineva să-mi explice această insultă ?
Vom fi răpiți în fiecare zi în Islanda ?
- Vorbiți islandeza. - Da.
Dar vreau să-mi cer scuze în engleză.
Am citit jurnalul soțului meu...
și unele observații mi-au arătat că am fost nedreaptă cu Dv.
- Îmi pare rău, nu știam. - Nu va mai gândiți la asta, eu am uitat-o.
Sunt asistentul lui sir Oliver. Mă numesc Alec McEwen.
De fapt, toată această expediție a pornit de la acest băiat.
A pornit. Totul a fost brusc.
Sir Oliver, azi dimineață mi-ați cerut astea.
Dacă le mai vreți, sunt ale Dv.
Vreți s-o repetați ?
Nu voi împiedica expediția Lindenbrook.
Soțul meu a comandat acești bocanci special pentru el.
Sper că vă stau bine. Ai mei vor sosi în curând.
I- am zis tânărului să mi le aducă imediat.
Foarte bine, foarte bine.
Poftim ?
- Pentru ce vă trebuie bocanci ? - Nu pot să merg cu acești pantofi.
- Să mergeți unde ? - Să nu spuneți.
O să merg cu Dv., bineînțeles. De aceea vă predau toate astea.
- Asta e condiția. - Nu ați spus nimic despre vreo condiție !
Păi acum zic.
Pe cine v-ați gândit să duceți, înafară de acest tânăr ?
Pe islandez.
Atunci voi fi de mare ajutor. El nu înțelege o boabă în engleză.
Nu puteți veni, sunteți femeie !
Și ce are de a face sexul meu cu asta ?
Nu e o plimbărică prin Piccadilly, sau pe Champes Elisee.
Profesore Lindenbrook, tocmai mi-am pierdut soțul.
Aici la suprafață, nu mai am pentru ce trăi.
Acolo jos, măcar pot să-I reprezint.
Din păcate, nu decideți Dv.
Poliția va avea nevoie de prezența Dv pentru investigarea morții soțului.
Deja au declarația mea.
Dar, doamnă, înafară de pericole, gândiți-vă la lipsa confortului.
- Vă va lipsi intimitatea ! - Adică, nu vreți echipamentele, nu ?
Poate sunt nebun în legătură cu călătoria, dar nu sunt prost.
Să fiu obligat să car cu o femeie e complet stupid.
Acest cuvânt mă jignește.
Poate am fost o încurcătură pentru bărbați, dar nicicum o povară.
Asta e șantaj !
Vă asigur că nu veți primi nici un tratament special.
Veți dormi unde dormim și noi veți mânca ceea ce mâncăm noi...
și vă veți spăla când ne spălăm noi.
Atunci, ați acceptat propunerea mea
Profesore, uite !
Acolo este intrarea !
Mulțumesc, Scartaris !
Niciodată n-a strălucit atâta soarele la răsărit.
Acum ori vom fi uitați ori...
vom umple paginile istoriei.
Să trecem în revistă !
Hâns și Gertrude Belke.
Ce a spus ? Hâns și mai cine ?
Și Gertrude.
De acord, ai ajuns.
- E o coborâre primejdioasă. - Eu o găsesc emoționantă.
Poate că Dna. Goetaborg își schimba părerea în ultimul moment.
Mi se face gura apă.
- Hâns o leagă. - Sunt un prost.
Trebuia să-i spun s-o lege la măgar și s-o trimită înapoi acasă.
Și în ce limbă i-ai fi spus ?
De acord, poate ne va fi de folos în acest sens.
Bineînțeles, mereu rămâne speranța că se poate rupe funia.
- E bine, doamnă ? - Perfect.
Hâns a insistat să folosim două funii.
- Serios ? Ce grijuliu. - Dar era pentru Gertrude.
Săracul sir Oliver. Să trebuiască să cărați cu o femeie.
Dacă ați putea să vă vedeți fața !
Asta mă consolează, doamnă, nu trebuie să mi-o văd. Dv. da.
Nu există destulă funie în toată Europa !
Poate am greșit intrarea.
- Semnalul a fost negreșit. - Dar nu există altă cale de urmat.
Zice, că mai este un tunel dincolo !
Are panta mare, dar se poate merge.
Evrika !
Mulțumesc.
Bine, să facem un rezumat general.
În primul rând: Să nu folosim niciodată mai mult de două lămpi în același timp.
Punctul doi: Nu vom folosi încă echipamentul nostru de oxigen...
dar nici unu nu va face un singur pas fără să-I ducă.
Punctul trei: Beți din ploștile fără restricții.
Vom găsi mii de izvoare pe drum.
Așa cum ne indică hărțile soțului meu.
Profesorul Goetaborg ne va însoți tot drumul ?
Îmi pare rău.
Bine, toate călătoriile încep cu primul pas.
Domnul să ne păzească. Pe cai !
Să avem și un pic de muzică. Alec, vrei să începi tu ?
Te am văzut cum ai pălit când preotul a vorbit...
despre aceia care risca la garnițele pământului.
Granițele pământului măcar sunt undeva.
Am văzut un articol într-un ziar din Stockholm.
O știre din Reykiavik.
- Văd doar numele lor. - Am cerut să fie tradus.
Ultimul lucru ce se știe de ei e că au urcat muntele Snaeffels...
cu măgari foarte încărcați.
Apoi, animalele au coborât fără încărcătură.
- Și mai ce ? - Asta e tot.
"Oliver S. Lindenbrook, Alexander McEwen...
Hâns Belke și doamnă... "
- Ce zice... ? - Se pare că o femeie a mers cu ei.
O femeie ?
Știi cum vor numi asta la Observatorul Regal din Greenwich ?
Un mic cutremur...
precedent din regiuni nedefinite.
Păi, am supraviețuit acestui mic cutremur.
Vom continua.
Se pare că se îndepărtează.
În aceste meleaguri, nu m-aș aventura să zic că ceva se îndepărtează...
sau se apropie de noi.
Unicul lucru sigur e că pericolul mereu ne însoțește.
Va fi mai bine dacă îl ignorăm.
Fugiți !
Săriți !
Cele trei crestătură.
- Cele trei crestătură lui Arne Saknussemm ! - Ce înseamnă asta ?
Ne indică drumul corect, avem un ghid.
Alec, la plomada.
Priviți.
Fără aceste mărci ne am fi rătăcit...
am fi umblat luni pe degeaba.
Am fi putut să urmăm oricare din aceste canale.
Dar marele nostru coleg ne a indicat drumul de urmat.
Bine, toți meritați să vă odihniți. Haideți să bem ceai.
Cu porție dublă de stafide.
Pot să mă aranjez mai întâi, profesore ?
Femeile la stânga, cavalerii la dreapta.
Ce se întâmplă, doamnă ?
Dacă știam că aveți coșmaruri, am fi dormit altfel.
Cineva merge pe acolo sus.
Am auzit pași. Pași de om.
Femeile aud pași de când e lumea.
Am un auz foarte fin.
Toate femeile au un auz foarte fin.
Nevasta mea auzea mereu șobolani pe podea...
mai ales cu o seară înainte de o conferință importanta.
Eu urcam înarmat cu o mătură.
Alec, urca să verifici.
Vreți să-i lăsați în pace ? Au nevoie de odihnă !
În plus, am acordat că ordinile le dau eu.
Nu trebuie să folosiți acest ton de voce răbdător cu mine.
Preferați s-o spun cu un ton nerăbdător ?
Profesore Lindenbrook, sun și eu un membru a acestei expediții...
și ca atare, voi informa despre orice observație remarc.
Scrie în jurnalul ca un membru al expediției a auzit...
șobolani pe podea ! Stingeți lumina.
Nu vă faceți griji, sunt aici.
Ascunde aceste semne de tot.
Le voi face alte noi.
E cea mai mare pantă care am întâlnit.
Noroc că toți ne am odihnit bine seara trecută.
Alec, notează asta.
Ziua 21-a din coborâre...
începem la o adâncime estimat de 129 de kilometri.
Continuă formațiunile de calcar.
Profesore, aici sunt cele trei crestătură din nou !
Foarte bine.
Gertrude, nu e pe acolo !
Să vedem ce avem aici.
Unu se îndreaptă la 220 grade sud-sudvest...
și celălalt la 160 de grade spre sud-sudest.
Ce ciudat. Aș fi pariat că e pe acolo.
Așa gândea și Gertrude. Sigur că busola dv este bine ?
Foarte sigur.
- Ce zice ? - Hâns...
se întreabă care e scopul a expediției noastre.
- Întreabă pentru ce. - Alec, spune-i tu.
Bine...
de ce moare omul congelat încercând să ajungă la Polul Nord ?
De ce se forțează omul...
să îndure căldura șu umiditatea Amazonei ?
De ce își torturează mintea studiind cerul ?
Odată ce creierul uman își pune o întrebare...
trebuie găsit răspunsuri, chiar dacă ne va lua 100 de ani. 1000 de ani !
Să vedem cum traduceți asta în puține cuvinte în islandeza.
Spuneți doar că oamenii de știință sunt nebuni.
Sunteți bine ? Puteți să vă dezlegați ?
- Prindeți mâna lui. - Nu I-am văzut !
Nu-ți face griji.
Cum e posibil ? Indică clar că era por aici.
O fi fost un cutremur de când a trecut Saknussemm.
Această fisură nu e recentă. E aici de când lumea e lume.
Nu era în situație de a o observa de formă conică.
Am comis o eroare undeva, dar, unde ?
Ce faceți pe aici, doamnă ? Trebuie să rămânem împreună.
Nu putem aprinde mai mult de două lămpi în același timp.
Ne au păcălit, ne au făcut să urmăm tunelul greșit.
Aceste trei crestătură nu sunt cele ale lui Saknussemm.
Aveți dreptate, profesore. Cineva a trecut pe aici înaintea noastră.
Nu e cazul să ne întrebat cine.
Doamna a auzit ceva aseară.
Acum își spune: "Ți-am spus-o". Ei înșivă, dar tot o spune.
Când vreau să spun ceva, profesore, o zic. Cu voce tare.
În acest caz nu avem altă soluție decât să sfârșim expediția.
- Trebuie se ne întoarcem. - De ce ?
Nu îmi păreți un om care se sperie ușor.
Nu mă gândesc la mine, o știți. Mă gândesc la Dv., sunteți o femeie.
Am acordat că eu voi fi la fel ca un bărbat.
- Dar dacă există un nebun în libertate... - E un inamic pentru toți.
Un inamic al acestei expediții.
Ce se întâmplă acum ? Ce zice ?
Zice că trebuie a se întoarcă la locul unde a căzut Alec.
Dar înseamnă să ieșim din ruta. Nu avem timp pentru ocoluri.
Atunci voi, așteptați aici.
De ar fi Jenny a mea pe aici s- o poată vedea.
Acum că băiatul nu este și fiindcă Hâns nu înțelege engleza...
trebuie să-ți pun o întrebare un pic mai delicată.
Deja m-am roșit.
- Porți un corset de balenă, așa e ? - Profesore !
Da, asta mă gândeam. L- am auzit cum scârție la umblat.
Cea ce port eu nu e treaba dv.
Tot ce se întâmplă în această expediție e treaba mea.
Hâns și cu mine ne vom uita în altă parte, în timp ce îl scoți.
Cam treceți măsură.
Ne apropiem de regiuni unde căldura va fi intensă.
Nimic trebuie să ne îngreuneze respirația în nici într-o formă.
Alec, vom pleca în câteva minute !
Trebuie să iau un eșantion cu mine la Edinburgh...
chiar și fiind ultimul lucru care fac.
Unic. Inexplicabil.
Bine, suntem gata de plecat...
dacă acel tânăr, Alec, ar avea amabilitatea de a apare.
Unde dracu o fi ?
Nu are ieșire !
Înapoi !
Dumnezeu sfânt !
Ține-te de brațul meu ! De umărul meu !
Ține-te !
Lăudat să fie Domnu.
Unde sunt ?
Salut !
Sunt aici !
Leși !
Nu puteți continua pe aici. Am numărat zilele.
O să încercăm pe acel canal de acolo.
Deja am fost la acel canal ieri.
Am lăsat semne. Nu îl veți găsi acolo.
Trebuie găsit ! Sunt responsabil pentru el.
Nu trebuie tradus. Văd că e o fisură recentă.
Poți să mă auzi ?
Dacă ești acolo jos, fă-ne o semn !
Alec, fii atent !
Când se oprește ecoul, trebuie să încerci să-mi răspunzi !
Dacă ești rănit și nu poți vorbi, fă un efort !
La o piatră și da mici lovituri ! Te vom auzi !
Ți-o promit !
Fă-ne măcar un semn !
O baltă fosforescentă.
Ce mormânt ciudat pentru un scoțian.
Profesore, e inutil.
Cum să pot să mă iert pentru asta ?
Să acceptați pierderea lui așa cum un soldat accepta pierderea unui alt soldat.
Trebuie să continuați ce ați început.
Expediția Lindenbrook trebuie să continue.
- Expediția Lindenbrook ! - Da.
Trebuie să continue.
A fost un proiect al lui la fel cum este și al Dv.
Da, are dreptate.
Vom continua.
Atunci nu vom mai numi expediția Lindenbrook.
Începând de acum e expediția Alec McEwen.
N- ai nici un os rupt ? Ai coastele întregi ?
Foarte bine. Ridică-te.
Acolo e apă și mâncare. Mergeți să vă răcoriți.
Așa că ți-ai pierdut prietenii. Ce ușurare !
E servitorul meu.
Prea multă căldură, prea multă greutate...
prea multă frică. D- ta. Ești tânăr, îmi vei căra lucrurile.
Nu sunt servitorul tău, conte Saknussemm !
Mândrie ? Nu e cazul aici.
Mănâncă, bea și strânge-mi lucrurile. Mă grăbesc.
Ca să-i furi proiectul profesorului ?
Furt ? Ascultă, tinere străin.
Nu trebuie să fur cea ce îmi aparține.
Acum ești în lumea mea.
Stai ! Am nevoie ca cineva să-mi care echipamentele.
Nu vei reuși să-ți găsești tovarășii și nici ieșirea.
Ai tot atâta nevoie de mine cât și eu de tine.
Dacă tu m-ai găsit, și prietenii mei mă vor găsi.
Foarte bine, atunci îl vei duce cu un singur braț în loc de două !
O ploaie de gloanțe.
E un ecou multiplu, reflectat de roci.
Ultimul ecou ne va indica direcția.
166 grade, sud-sudest.
Te credeam mort, dar ești viu, băiete.
Ești viu !
Cât mă bucur să vă văd.
Unde era ?
Nu credeam că o să tragă, dar a făcut-o.
Sigur că am tras. La ce vă așteptați ?
Sunteți niște intruși. Eu sunt stăpânul acestor meleaguri.
Și asasinul soțului meu.
Mi-am revendicat drepturile. El n-a vrut să mă asculte.
Conte Saknussemm, în numele strămoșului tău,
lasa jos pistolul ăsta ridicol.
Nu veți păți nimic dacă mă ascultați.
Vă veți întoarce pe unde ați venit.
Dar îmi veți lăsa echipamentul de care am nevoie și pe acest om.
Sir Oliver, nu-I ascultați pe asasin.
Niciodată să nu întrerupi un asasin.
Mă jignește acest apelativ burghez.
Nu vă omor, îmi dau cuvântul de onoare.
Dați-mi mâna.
Un truc burghez.
Ce rău îmi pare.
Bine...
Înainte de-a continua, avem o datorie solemnă.
Trebuie să facem judecată.
Aici, la sute de kilometri din suprafață...
noi suntem legea.
Deținutul este acuzat de o crimă...
și de un delict de mutilare.
Pentru a evita formalitățile legale trebuie să vă întreb...
dacă acuzatul e vinovat sau nu.
Vinovat.
Atunci pedeapsa obligatorie...
e moartea.
Rămân două gloanțe. Doamnă ?
Explică-i lui Hâns...
că vom continua ruta indicată de semnele...
el vă aștepta aici 10 minute și apoi va executa sentința.
Pot duce ceva cu brațul stâng.
Tu doar mergi, atâta așteptam de la tine.
Sir Oliver, avem o mică problemă.
Prietenul nostru Hâns refuză să-I execute pe conte.
Cum adică refuza ? E un ordin al tribunalului.
Se pare că familia lui a fost fidelă familiei lui Saknussemm...
generații întregi.
Nu poate atinge pistolul !
Asta înseamnă nesupunere.
Bine, Alec.
Nu, profesore... sir Oliver, nu te uita la mine.
Nu aș putea să apăs trăgaciul cu mâna mea stângă.
Să nu gândiți nici măcar o clipă că aș face-o. Sunt o femeie !
Îmi dau seama.
Săptămâni întregi v-ați renegat sexul și acum îl folosit ca o scuză.
Eu aș spune că pedeapsa ar trebui s- o execute liderul expediției.
Trebuie să înfruntăm adevărul.
Suntem prea civilizați pentru ucide altă ființă umană.
Ce propui ? Să-I ducem cu noi ? Să-i dăm de mâncare ?
Să împartă și gloria ? Nu te mai juca cu lămpile alea !
Ce tot mormăi ?
Voi spune eu ce face.
Lămpile se sting.
Și iată motivul.
Bobinele de inducție au fost corodate de sare.
Pentru a salva cea ce ne mai rămâne, insist să plecăm de aici imediat.
Insiști ?
În realitate, are dreptate.
Pe cai !
Ați observat că Saknussemm iar s-a dezlegat și a scăpat ?
Ce mai contează ? Se va întoarce la ora mesei.
Dar ni se consuma o lampă.
Doamnă, încercați lampa Dv, vă rog.
- Nu funcționează. - A ta, Alec.
Când se va opri, se va stinge de tot.
Scrieți o ultimă notă, cât timp mai aveți lumină să scrieți.
- Lăsați - mă pe mine, îmi simt brațul mult mai bine.
- Nu e necesar.
Am parcurs încă 92 kilometri.
Temperatura a scăzut cu 4 grade.
Temperatura în mod surprinzător coboară mai mult decât așteptam.
Dar cum întunericul ne învăluie. Asta poate fi ultima consemnare.
Hâns și eu vom tăia un pic funia și vom face niște torțe.
O idee bună.
Ce mă lasa uimit e că cele semnele lui Saknussemm...
continuă să ne indice drumul.
Ce fel de lampa o fi avut ?
Poate că strămoșul meu nu a avut nevoie de o lampă.
Și de acum înainte, nici Dv., sir Oliver. De ce n-o stingeți ?
Da, doar stingeți-o.
La uite, e un miracol.
Priviți asta.
- Ce e ? - Un soi de algă luminoasă.
Lumina fără căldură. O lumină rece, chimică.
Ați văzut licurici, doamnă, și viermi luminoși...
și formele de viață din mare care generează propria lor lumina.
E același principiu cu cel care îl avem aici.
Ziua a 256-a.
Vânturile incredibile au dispărut...
atât de brusc cum au apărut.
Chiar acum ne aflăm pe un formidabil depozit de cinabru.
Ce e mâzgălitura aceea scrisă în toate paginile ?
"E.M." Expediția McEwen.
Vrei să-mi spui că totdeauna când am zis "Expediția Lindenbrook"...
tu ai scris "Expediția McEwen" ?
Vă amintesc că acum câteva luni...
mi-ați dat ordine specifice în privința asta.
Nu-mi aminti de nimic.
Nu vreau să mă corectezi constant.
Asta fac ?
O faci cu privirea ta, tonul vocii tale și chiar cu postura corpului.
Până și prezența ta e o critică constantă la adresa mea !
Deja sunt sătul !
Tu ești sătul ?
Lasă-mă să-ți zic un lucru...
bătrâne certăreț.
- Dacă cineva s-a săturat sunt eu. - "Până în gât".
Sătulă ! Până în gât ! Carla Goetaborg e până în gât !
Renunț ! Mă duc !
Vrei să-ți chem călească ?
Bine.
Măcar știți că am temperament.
Și începând de acum, Alec va duce hârtiile.
De ce dispare mereu ?
Ciuperci ! O pădure de ciuperci !
Poate au 100 de ani, dar cele mici se pot mânca. Sunt delicioase !
Când te gândești că au crescut fără soare la asemenea adâncime...
Câtă mâncarea vom dori.
E mai tare ca pielea tăbăcită !
Vom avea tălpi noi pentru pantofi.
E ca un stejar.
Doamnă, sunteți minunată.
Biftec de ciupercă, supă de ciuperci, ciuperci tocate.
Vă zic ceva, încă o săptămână mâncând carne sărată și aș fi decedat.
Nu te bucura prea mult.
După câteva luni mâncând asta vei muri după carne sărată.
Da, luni, luni...
Dacă am ști câte...
Munca unui om de știință nu are termeni.
Să vă spun ceva:
Dacă n-ați fi venit, călătoria asta ar fi fost insuportabilă.
Nu asta e părerea profesorului.
E părerea mea.
Să vedeți, nu avem soare, nici lună...
nici stele.
Dar vă avem pe Dv.
Și cum se numește fata pe care o iubești ?
Scuze ?
Fata care iubești. Cum se numește ?
Jenny. Dar, de ce vreți să știți asta acum ?
Dragule Alec...
există momente în care e sănătos...
să împrospătezi memoria unui tânăr.
Poftiți, un pure de ciuperci, sir Oliver.
Am dormit cum niciodată n- am dormit în Edinburgh.
Nici un zgomot de pe stradă, nici clopotele bisericilor...
nici zgomotul oalelor în bucătării.
Am să mă mut aici permanent.
Ce face prietenul nostru gigant ?
Nu știu.
Sunt ordine speciale ale Maiestății Sale.
Acel nebun continua să dea ordine ?
Ar trebui să se odihnească acum.
Cum ați adormit, s- a dus în direcția aia.
Prin tunel.
S- a întors doar să de-a ordin să fie tăiate ciupercile.
Ce naiba vrea să facă cu asta ?
Veniți să mă întrebați de ce nu mi-am luat porția mea de odihnă.
Nu dorm. Urăsc acele mici porții de moarte.
- E o mare. - E un ocean cu valuri și curenți.
Oceanul subteran.
Un cutremur preistoric a împărțit în două marele ocean...
și prin fisuri a umplut acest ocean.
Fisurile s-au astupat din nou.
Nici o hartă n-a consemnat oceanul lui Saknussemm.
Cu acel nume I-am botezat în timp ce ați dormit.
E un drept exclusiv al descoperitorului, te felicit.
Ai observat că începând de de acum nu vom mai avea semne de urmat.
De aceea ați ordonat construirea unei plute.
Mi se pare bine.
Un dimetrodonte.
Dacă aveam la mine pistolul meu am cina carne proaspătă.
La fel gândește și el. E carnivor.
- Oare știe înota ? - Nu, Doamne ajută.
Ce suflă vântul !
Ține.
Ți-am adus niște mere.
Mă întreb dacă e rece pe unde sunt ei acum.
Unde sunt ei. Asta e !
Oare sunt undeva ?
McEwen, lasa jucăria aceea și ia cârma.
Da, domnule.
- Nu am zis să-I arunci. - A zburat singur !
Ceasul meu !
Asigurați instrumentele !
Inelul meu ! Inelul meu !
E un câmp de forță care atrage aurul.
E aici. E aici !
Confluenta a forțelor magnetice dintre Polul Nord și Polul Sud.
E centrul pământului !
Țineți-vă !
Nu-ți da drumul, ține-te !
Suntem toți ?
Și Maria Să acolo.
Așa că...
expediția cu atâtea nume...
termină de forma asta.
Suntem vii, nu ?
Oricum, am găsit centrul pământului.
Centrul ne a găsit pe noi.
Nu trebuie tradus, doamnă. Vrea să știe încotro vom merge acum.
Mințile obosite nu fac planuri bune.
Vom dormi mai întâi și vom face planuri pe urmă.
Când refuzăm să mănânc fulgi de ovăz, de mic...
maica mea, că toate mamele, îmi spunea: "Oliver...
va sosi ziua în care vei muri după ceva fulgi de ovăz".
Arăți foarte surprinsă. Ți se pare incredibil că am avut o mamă ?
Mă gândeam cât de mândră o fi fost ea...
de acel copil care nu mânca fulgi de ovăz.
Vino, rățușco.
Vino, rățușco !
De ce mă privești așa ?
Aveam nevoie mâncare...
așa că am prins-o.
Profesore, spuneți băiatului dv să se calmeze.
N- am chef să mă cert pentru o rata moartă.
Oprește-I ! Opriți-I pe acest idiot !
Nerecunoscător ! Ce ați face fără mine ?
Numai eu pot să vă arăt cum se iese din regatul meu.
Grijă !
E orașul scufundat.
După 5000 de ani...
omul mai poate privi un fragment din Atlantida.
Tot ce știm despre ea e mulțumită grecilor.
Fundul mării s-a deschis și a înghițit toată insula a Atlantidei.
Aici trebuia să fie o piață.
Aici pare a fi un fel de crama.
E o cramă. Un loc pentru a mânca, fără îndoială.
A mânca ! Ce verb minunat.
Bine, am aflat un lucru despre locuitorii din Atlantida:
Mâncau scoici.
Pâine tare.
Trebuie vorbit cu brutarul.
- Întreabă dacă asta era un templu. - Da, sigur că da.
E un fel de altar, unde ardea flacăra sacră.
- E din serpentina, așa e ? - Exact !
Un obiect imens din azbest.
Când mă gândesc că într-un moment ca acesta...
n- am hârtie nici creion pentru a consemna totul.
Întoarce-te, nu te uită.
Ce se întâmplă ?
E marele Arne Saknussemm, dacă nu greșesc.
Așadar, până aici e unde a ajuns !
Ce e cu voi ?
Salutați-I pe acest om curajos.
Probabil s-a târât până aici cu un picior rupt, priviți glezna lui.
Nu vei găsi nimic comestibil acolo.
De ce nu ? Chinezii mănâncă ouă care au mai mult de 400 de ani.
Praf de pușcă.
Uite mâna lui dreaptă.
E îndreptată undeva.
Spre acel puț de acolo.
Clar ! Clar ! De aceea semnala încoace.
Aceasta e calea de a urca. El n-a putut să reușească, dar noi da.
E un coș vulcanic.
Curentul ascendent înseamnă doar un lucru:
Un culoar direct până la suprafață.
- Putem urca prin el. - Doamnă, tradu pentru Hâns.
Înaintează în jur de 100 de metri și fă o recunoaștere.
Curentul nu-I va lua.
Aș spune să ne suflăm mânecile, dacă le-am avea.
Nu trebuie să așteptăm prea mult.
Nu vom avea această lumină tot drumul, va trebui să căutăm o sursă de lumină.
Și de mâncare. Să vedem ce găsesc.
Voi parcurge fiecare centimetru din Atlantida.
- De am avea foarfeci am tăia-o. - Serios ?
Cremene !
- Am găsit cremene. - Bravo, băiete.
Nu vom umbla în beznă.
De ar fi vești bune.
Totul pare să indice că este un coș perfect pentru a urca...
mai drept că acela pe care I-am coborât, dar...
Dar ?
Există un obstacol: O rocă enormă...
blochează coșul.
Hâns zice că doar o explozie ar mișcă-o.
Nu, lasă-I.
Nu trebuia să-ți faci atâtea speranțe.
Da, domnule !
Rucsacul lui Saknussemm. Ia-I !
Dacă Dumnezeu este de partea noastră și praful de pușcă mai este bun...
vom provoca prăbușirea aceea chiar noi.
Acum, minunății mei tovarăși...
puteți observa, sper, că trecem printr-un pericol incredibil...
dar e unica noastră posibilitate.
Vă garantez că asta va face să zboare roca aceea care astupa culoarul...
dar dacă rocile din jur vor rezista la explozie...
asta nu o pot garanta.
Să ne protejăm tot ce putem. Să ne băgăm în altar.
Doamne Dumnezeule, rege în cer și pe pământ...
Nu-i limita regatul, băiete.
Dumnezeu al universului, suntem în mâinile tale miloase.
- Grijă ! - Fugi, e un monstru !
Dă-mi drumul !
Am provocat un cutremur !
Lavă ne duce în sus !
E un cutremur de o magnitudine neobișnuită !
E mai bine o erupție vulcanică.
Ascultați asta:
"Stromboli, Italia. Prima descriere a unui martor ocular.
Capsula vulcanului stins...
s- a spart după o explozie enormă.
Roci de o mărime extraordinară sunt aruncate în mare".
Unde este Alec ?
Hâns zice...
că Alec a fost aruncat din altar...
mult înainte de a ajunge în apă.
Vă mulțumesc mult, domnișoare...
dar nu am nevoie de o scară. Am nevoie de pantaloni !
Pantaloni !
Bombați !
Să nu îi aduceți chiar Dv. Trimiteți un preot, un călugăr.
Scuzați, domnișoarelor.
Scuzați.
Lindenbrook ! Lindenbrook !
Să vorbească ! Să vorbească !
Salut, scoțienilor.
Dacă aceste urale exprima bucuria voastră pentru că ne-am întors vii...
vă mulțumesc din suflet.
Totuși...
dacă pretindeți să mă lăudați că om
de știință trebuie să renunț la onoarea asta.
Un om de știință care nu poate dovedi cea ce a reușit, nu a reușit nimic.
Nu am documente, nici cea mai minimă probă.
Niciodată nu voi face de rușine această distinsă universitate...
cerând să fie suficient doar cuvântul meu.
Am să spun doar asta:
De acum 300 de ani...
un om curajos s-a îmbarcat într-o călătorie periculoasă și nu s-a mai întors.
Noi i-am urmat pașii și ne-am întors mulțumită lui Dumnezeu...
și a unui altar păgân.
Într-o zi, altcineva...
poate vei fi tu, fiule...
sau copii tăi sau nepoții tăi, vor ține cont de mărturiile noastre.
Doar asta știu: La spiritul omului nu i se pot pune piedici.
- Minunat, Oliver. - Mulțumesc.
Aici mai e cineva care vrea să vă zică la revedere. Vasul lui pleacă la ora 4:00.
Hâns, prietene, n- am fi reușit fără tine.
Are un discurs pregătit.
Domnule...
dacă mai coborâți vreodată acolo...
în centrul Pământului, Hâns merge cu Dv. Da.
Mulțumesc.
V- ați făcut rănile în explozia vulcanului, cu lavă fierbinte ?
Nu, s-a întâmplat în Edinburgh, la nunta noastră.
Avea atâta grabă la ieșirea din biserica că a căzut pe scări.
Ay, sărăcuța mea !
După atâta așteptare. Asta nu e metodă bună de căsătorie.
Îl subapreciez pe Alec.
Voi lua trenul ăsta seară spre Londra și apoi mă voi întoarce la Stockholm.
Stockholm ? Dar ai o muncă aici în Edinburgh.
- Eu ? - Voi scrie amintirile mele.
Nu-mi pot aminti tot ce s-a întâmplat, eu singur.
Ah, îmi dau seama.
Ai nevoie de o văduvă...
care să-ți împrospăteze memoria și la cine să dictezi.
Presupun că trebuie să mă prezint fiecare zi de la 9 la 12 și de la 2 la 6.
Nu, nimic din asta. Poți rămâne în casa mea.
Și ce s-ar comenta în Edinburgh ?
Un lucru e să petreci zile și nopți cu un bărbat sub pământ...
și altul sub același acoperiș în Scoția.
Bine, atunci, ce-mi propui ?
Eu aș avea grijă când pronunț acest cuvânt, profesore.
Ce am zis ? Ce cuvânt ?
Mi-am imaginat că ți se va face un nod în gât.
Ah, mulțumesc. Doamna Goetaborg ?
Carla !
Da, Oliver ?
Te previn.
Port corset din nou.